Пасионе е огромна организация.
На първо място са групи като моя екип, съставени от 6-има до 10-ина подчинени.
После следват лидерите като Полпо, които командват тези екипи.
Всеки един от тях се разпорежда със свой регион.
Те се делят на наркотърговци, наемници и други специализирани групировки.
Макар че сме от една организация,
не изгарям от желание да си имам работа с тях или техните лидери.
А на върха на тази пирамида стои босът.
Той контактува само с доверената му дясна ръка.
А кой е той и къде се намира - това няма как да разберем.
Нашите членове не обичат да изпъкват, за да не бъдат ликвидирани.
Затова дори лидерите се обличат така, че да не се отличават от другите.
Някои дори работят за прикритие.
Босът ни е изключително потаен. Той няма да се разкрие пред никого.
Ако започнем да душим наоколо, веднага ще ни разкрият.
Познавах много хора, които са се опитвали.
Та, Джорно, за да се доближим до тайнствения ни бос,
трябва да ни признаят.
Няма да го победим, докато не спечелим доверието
на някой негов приближен.
Затова на първо време ще наберем сили.
Ще се изкачим до лидерска позиция. Разбира се, това не е работа за двама.
За да победим боса, се нуждаем от доверен екип.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Сякаш биваш премазван от тежката воля на съдбата,
която държи в плен мечтите ти.
Няма път за бягство, през цялото време се мъчиш отчаяно,
но ти никога не ще се предадеш.
Парченцата надежда,
заровени под отломките,
ще бъдат открити от твоите две ръце,
за да може някой ден да промениш света.
Борбено злато!
Само онези, които истински вярват в своите сърца,
ще заблестят,
докато животът им не угасне.
Онези, които имат неукротими души,
продължават да се борят напук и на бога!
Борбено злато!
Епизодио 05: "По дирите на Полповото богатство!"
Новината за смъртта на лишения от свобода Полпо
се разнесе сред другите лидери.
Според информаторите ни било самоубийство.
Не е в негов стил.
Полпо беше в специална килия. Не е възможно да е бил убит.
Може да е планувал да предаде боса.
Той беше един от най-преданите лидери. Това е още по-невероятно.
По-важното е... - Да. Проблемът е наследникът му.
РИМ, 10:05 ЧАСА
Току-що научих, че лидерите си скубят косите.
Очевидно Полпо се е самоубил.
Гледай къде караш, бе! - Няма страшно.
Оная лойна топка да се е самоубила?
Казах ти да си гледаш пътя!
Не знам дали е бил унил заради затвора,
или се е депресирал от килограмите,
но очевидно е бил с лабилна психика.
Налапал е собствения си патлак и си е пръснал мозъка!
Сигурен ли си, че не е било убийство?
Със сигурност е било самоубийство. Аутопсията го потвърждава.
Всеки експерт различава самоубийството от убийството.
Има светофар отпред!
Но по-важното е дали си чувал слуховете за богатството му.
Не знам докъде се простира Вселената, още по-малко за богатството му.
Преди да го вкарат на топло,
Полпо обменил част от богатството си в бижута и злато
и ги скрил някъде.
Има скрито богатство.
Било прекалено голямо, за да го вложи в банка, затова го запазил в тайна.
Не се намираше глупак да го търси, докато Полпо беше жив.
Но след като вече е мъртъв, богатството не принадлежи на никого.
Свободни пари. Казват, че се оценявало на 5 милиарда лири.
Пет милиарда? Ако имах толкова пари,
щях да съм в Монако или Япония с мацка под двете ми мишници!
Предпочитам да се изкача.
Ако тези пари ме издигнат до лидер, ще бръкна в кацата с меда.
Но кой знае къде е скрито? - Никой ли не знае?
Не. Ето какво си мисля...
Полпо беше такъв дебелак, че не можеше да излезе навън сам дори.
Мислиш ли, че би могъл да скрие пет милиарда сам?
Наредил е на някого. На някой, който умее да си трае.
Макар че не знам дали такъв човек съществува.
Полпо харесваше Бучелати.
Бучелати? Един от неаполските мафиоти?
Същия. Само той може да го скрие.
И след кончината на Полпо, Бучелати ще посегне
към ничиите пет милиарда.
Сигурен съм, че дори Бучелати го блазни парата.
Ей, Зукеро!
Кучият син Зукеро тръгна! Наистина ли повярва на тая история?
На твое място бих внимавал с Бучелати.
Очевидно той и подчинените му са носители.
НЕАПОЛ, 11:26 ЧАСА
Фуго, времето навън е толкова хубаво.
На никой няма да навреди, ако пропусна един ден учене.
Днес не ми е до това. - Ягодовата торта.
Чуй ме, Наранча. Ти си герой.
Трудно ще помоля някой да те научи на нещо,
когато дори не си ходил в основно.
Но ти дори научи таблицата!
Просто прави това, което те научих. Можеш да се справиш.
Разбра ли? Колко е шест по пет?
Шест по пет... Шест по пет...
Трийсет? - Правилно! Знаех си, че можеш.
На половината път си!
Ясно! Шест по пет е равно на трийсет!
Какво е това, бе?
Как какво? Ягодова торта. - И сам виждам това.
Очевидно е, че не е шоколадова или чийзкейк.
Не е там работата. Парчетата са четири!
Да пукна ли искат?
Пак ли почна, Миста?
Глупак! На лош късмет е да избираш едно от четири.
Да избираш от пет е друго. От три също.
Ама да избираш от четири значи лоша поличба!
Като малък едно дете в квартала
осинови коте от котило от четири котета
и котката му издра окото!
Разбира се, после преби котката до смърт.
Това е само суеверие.
Ако се замислиш, когато една торта се яде парче по парче,
все някой ще трябва да вземе едно от последните четири.
Именно! Тогава от ресторанта трябва да са по-разумни и да донесат само три.
Никакво обслужване!
Боже... Тогава не яж.
Но аз искам ягодова торта!
Успях! Успях, Фуго! Какво ще кажеш?
Готов ли си? Дай да видя.
Какво е това? - Прав ли съм?
Тъп хулиган! Занасяш ли ме?
Колко пъти трябва да ти го преподавам, докато го научиш,
птичи мозък?!
Ах, изпусна си нервите...
Абакьо, ще ядеш ли тортата?
Я повтори? Птичи мозък ли ме нарече?
Не е хубаво да си вириш носа.
Ще те очистя. Ще те очистя, Фуго!
Малък негодник... - Какви ги вършите, по дяволите?
Чувах ви чак от входа.
Притеснявате клиентите.
Това е новият член, за когото ви казах вчера.
Нека ви го представя. Това е Джорно Джована.
Аз съм Джорно Джована. Приятно ми е да се запознаем.
Съжалявам, Фуго. - Не, аз трябва да се извиня.
Прости ми, Наранча.
Ще уча още по-здраво. Искам пак да ми преподаваш.
Момчета! Аз го доведох, така че имайте малко уважение.
Синьор Бучелати. - Какво има?
Търсят ви по телефона. - Идвам, благодаря.
Посрещнете Джорно подобаващо. Ясен ли съм?
Джорно, сега се връщам. Опознай се с момчетата през това време.
Добре.
Джорно, нали?
Седни. Нека поговорим на по чаша чай.
Заповядайте, синьор Бучелати. - Благодаря.
Бучелати на телефона.
Разбрах.
Случило ли се е нещо? - Не.
Бучелати! Бучелати, може ли за минутка?
Здравейте, синьора Менини.
Какво има?
Имам една молба. Може ли да поговорим отвън?
Разбира се.
Пий.
На колко години си? - На 15.
На 15? По-малък си от мен с две години!
Благодаря за чая.
Какво има?
Току-що ми благодари за чая, който бях така добър да ти налея.
Не е уважително да не го изпиеш.
Или ти е много горещ?
Може би не иска да го изпие, понеже не иска да е заедно с нас.
Какви ги вършите? - Няма нищо. Всичко е наред.
Наля ми специално чай.
Да бе!
Какво сте направили?
Отврат! Изпи го!
Забавен образ си! Наистина ли го изпи?
Не, няма начин! Как го направи? Къде го скри?
Кажи ми само на мен.
Знам ли. Всички криете способностите си.
Значи е носител?
Всмуках течността в зъба ми, който превърнах в медуза,
а тя се състои 98% от вода.
Да не би да умее да мести предмети? - Отвори уста. Няма дупка, нали?
Не знам как го прави,
но Джорно Джована умее да предразполага хората.
Предпазлив си, похвално.
Бучелати знае ли? - Да.
Те все още не са екип, но не разполагаме с време.
Решението се взема на момента!
Стига маймунджилъци. Излизаме. - Къде отиваме?
Ще разберете на място. По-живо!
Как си, Бучелати? - О, синьор Бучелати!
Здрасти, Бучелати. Пак да дойдеш в магазина ми!
Непременно.
Какво стана с колата? - Наели сме.
Както подозирах, хората му вярват. - Някой унищожи предишната.
Казах ти, че не съм виновен аз!
Бучелати, това е най-добрата ми приятелка.
Тя има неприятности със сина си, който я бие.
Нали? - Ясно. Работата е сериозна.
Ще поговоря с него. Как се казва синът ви?
Благодаря ви. Обикновено е добро момче.
Но напоследък посяга към наркотиците.
Бучелати, живея тук от 50 години,
но в последно време е станало неспокойно.
Кой ги кара да продават наркотици? Умирам от страх.
Ще ни защитиш, нали, Бучелати?
На наша страна си, нали?
Да, ще се погрижа. Ще измисля нещо.
На круиз ли отиваме? Жестоко!
Кога успя да купиш яхта? - Ще наема.
Под наем ли? - Бучелати...
Само те моля да не наемаш яхта под номер четири.
Със сигурност ще потъне. - Хайде пак. Тогава нямаше да плава.
Млъкни! Тогава ти се качи на нея!
Искаме да наемем яхта.
Разбира се. Използвайте която си харесате.
Само не номер 4! - Разбрах. Ще наема онази вляво.
Добре, сега ще ви дам ключа.
Ще я наема за три дни. Колко ще ми струва?
Моля ви, не мога да ви взема пари, синьор Бучелати.
Върнете я когато можете. - Благодаря.
Хвани си и това, старче!
Много е приятно.
Ей, Наранча... Ей!
Знаеш ли, виж...
Купи напитки, нали? Ще ми продадеш ли една?
Винаги така казваш и никога не плащаш!
Какво толкова? Дай ми една! Хайде, давай!
Какво да те правя. Кола или спрайт?
Кола... Всъщност я ми дай спрайт, по-изчистен е.
Ето. - Мерси. Ще задържиш ли списанието?
Благодаря и отново благодаря.
Какво му стана на това чудо? Спря!
Защо спря? Чисто ново е!
Как смее да ми пробутва тоя боклук?
Тежко му на тъпия дъртак от магазина за електроника!
Бучелати, стига си си траял
и ни кажи накъде отиваме.
Добре. Достатъчно далеч сме вече от брега.
Насочили сме се към о-в Капри. - Към Капри?
Не отиваме на екскурзия, нали? - Не.
Тогава защо отиваме?
Тази сутрин лидерът Полпо се е самоубил.
Какво? Самоубийство? Полпо?
Да бе! - Но защо?
Смъртта му не е от значение.
Той зае мястото си, готов да умре.
Каква е връзката му с о-в Капри?
Полпо притежаваше тайно богатство.
На стойност десет милиарда лири!
Десет милиарда?
Само аз знам къде е скрито. На мен ми заръча да го скрия.
Следователно тези пари сега са наши! С тях можем да се издигнем до лидери!
Жестоко!
Все пак ще се добере до върха. Преценката ми е била правилна!
Спечелил си е тази възможност
с усилен труд да бъде признат и харесан от някой от лидерите. Браво!
Наистина ли? Нещата внезапно станаха жестоки.
Къде е? Къде точно на Капри си скрил парите, Бучелати?
Не мога още да ви кажа.
Слуховете за скритото му богатсво вече се носят из организацията.
Не мога да кажа на никого, докато не се доберем до парите.
Бучелати! - Нещо не е наред.
Какво стана, Наранча?
Наранча! Какви ги вършиш, бе?
Елате да видите.
Останала е една обувка... - Дай ми я, Джорно!
Не разбирам много какво става, но къде изчезна Наранча?
Нищо ли не видяхте?
На мен ми се стори сякаш беше издърпан в кутията.
Какво? - Това е невъзможно!
Да не би случайно да е паднал зад борда?
Наранча, къде си?
Ей, Наранча! Стига си си играл на криеница,
ами мъцни нещо!
Къде си, Наранча? - Наранча, отговори ни!
Миста? Какво правиш, Миста?
Миста? Къде изчезна, Миста? - Не...
Хей, Миста! Ако продължиш да се занасяш...
Фуго? Ей, Фуго!
Какво? - Какво става?
Абакьо, Джорно, стойте заедно! Нападнали са ни!
Нещо се спотайва на яхтата! Атакува ни Станд!
Но защо така изведнъж? - Заради парите.
Разбрали са, че аз знам къде са и се опитват да ги отмъкнат.
Значи е някой от организацията.
Това означава ли, че са ни следели още от брега?
Така изглежда.
Явно им се е изчерпало търпението, понеже не казах местонахождението им.
Смятат да се отърват от всички ви, а мен да накарат да пропея.
А в океана няма къде да бягаме и може да не бързат.
Значи Наранча и другите са мъртви? - Не съм го казал.
Заложени са 10 милиарда. Ще убият и своите без да им мигне окото.
Не. Те са живи. Някъде на яхтата са.
Не знам дали се опитва да ги използва като заложници,
но те са живи.
Джорно Джована, откъде може да си толкова сигурен?
С помощта на Станда ми превърнах обувката на Наранча в муха.
Мухата се опитва да се върне при собственика си.
Ако той беше мъртъв, тя нямаше да го търси.
Можеш ли да го намериш? - Жив е. Жив е, но...
Не са някъде в каютата или шкафа.
Мухата не спира да кръжи.
Кръжи наоколо в търсене на Наранча.
Що за способност притежава? - Просто млъкни и слушай.
Наранча е някъде близо до входа на каютата. В това съм убеден.
Но поради някаква причина мухата не може да го открие.
Смело можем да предположим, че врагът и Наранча са на едно място.
А това значи,
че врагът не се крие просто в сенките.
Ясно. Докато не разгадаем умението му,
едно необмислено приближаване може да ни струва живота.
Именно. Но умението, позволяващо му да напада от засада, е недостатък.
Разбулим ли мистерията, ще можем да го победим.
Абакьо, твоят Станд...
Може би ще е идеалният да победи такъв враг.
Да го победи? Можеш ли да разбулиш мистерията с твоята способност?
Кой знае. - Абакьо!
Сега не е моментът да се хващаш за глупости!
Глупости ли? Не.
Това засяга собствената ми безопасност.
Не мога хей така да разкрия Станда си
пред очите на непознат, на когото нямам доверие.
Бучелати, не знам с какво е спечелил доверието ти,
но аз не го имам като част от екипа.
Ще ни убият, ако не разгадаем вражеската способност!
Това е хипотезата на едно хлапе, на което нямам грам доверие.
Дошла му е от уплаха. Дори не е видял нещо.
Врагът просто се крие в каютата.
Ще го открия и ще го попилея!
Ако не разбулим мистерията и се приближим, ще бъдем...
Затваряй си устата!
Малък сополанко...
Аз имам мечта.
Какво говориш?
Можеш да разбулиш мистерията, нали? Разчитам на теб!
Джорно! Какво правиш, по дяволите?
Джорно!
Там е врагът. Лошо! Джорно е в беда!
Абакьо...
Джорно Джована... Ти си един откачен кучи син.
Само и само за да се докажеш...
Какъв ти е случаят?
Превод и субтитри: ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Муди Блус отвръща на удара"